2023 július 03.
Bizonyosan nem magyar sajátosság, hogy a borral való első megismerkedés sokak számára vegyes érzéseket jelenthet a felfedezés, az utazás, az újdonság nyilvánvalóan végtelenül kellemes élményei mellett. Legyen szó borfesztiválról, pincészetnél tett látogatásról vagy éttermi borvacsoráról, óhatatlanul eljön ugyanis a pillanat, amikor a borok világába újonnan belecsöppenő fogyasztónak is meg kell ragadni azt a borospoharat. Természetes, hogy egyfelől bizonytalan abban, hogy jól fogja-e a poharat (a száránál vagy a talpánál érdemes), eleinte kevés sikerrel jár a bort megforgatva a pohárban, nem tudja, hogyan vegye szemügyre, hogyan szagolja meg a bort, nem beszélve a bor szájban való megforgatásáról, ha egyáltalán próbálkozik vele. Aki pedig járművet vezet vagy bármilyen okból nem ihat alkoholt, leggyakrabban meg sem kísérel a köpőcsészét használva becsatlakozni. Pedig a borok ízlelése lenyelés nélkül is teljes kóstolási élményt nyújt, a bor kiköpése is teljesen természetes része a felfedező borkóstolásnak, és szintén begyakorolható, hogy ne kelljen a fehér terítőt – és az imidzset – félteni.
De térjünk vissza a szavakra és azok sokszor elbátortalanító hatására. Az emlegetett cikk szerzője példaként olyan lehetetlennek tűnő kifejezéseket említ, amelyek gyakran elhangoznak borral foglalkozó szakember szájából, mint amilyen az „izzadt nyereg” vagy a „sós kagylóleves”. Idehaza az utóbbit ritkábban használják, azonban az „izzadt nyereg”, és ha itt tartunk az „istálló”, az „animális” és még nagyon sok egyéb jelzőt, hasonlatot viszont annál gyakrabban. A borászok ugyan gyakran felélénkülnek, ha a borhoz jobban konyító vendég érkezik a házhoz, de gyorsan át is látnak a szitán, ha indokolatlanul hangzik el egy „puskaporos” vagy „acélos savak” a véleményalkotáskor. A bor bája abban rejlik, hogy bármilyen felkészültséggel érdemes kóstolni és lehet róla beszélni. A borász – ha van szerencsénk vele kóstolni a bort – általában a legegyszerűbb, legőszintébb elismerő reakcióknak örül. Ez a hozzáállás nem zárja ki azt, hogy idővel megtanuljuk azt a rengeteg kifejezést, amivel egy bor körbeírható, jól jellemezhető, elsősorban a borászt vagy a bort kóstoltató kollégát kérdezve, ha bizonytalanok vagyunk. A kérdések terén pedig miért is ne lehetne elszakadni magától a bor jellemzésétől, megkérdezve, hogy milyen ételhez ajánlja az adott bort, mennyire kényes a fajta, azaz mennyire nehéz dolgozni vele, vagy hogy mi ihlette a bor címkéjét?
Minél többet kóstolunk olyan helyen, ahol esetleg beszélgetni lehet a borról, annál természetesebben jönnek majd nemcsak a kérdések a borász felé, de a véleményalkotás is. Ezzel párhuzamosan a bor pohárban való pörgetése is szépen-lassan kialakul (először kezdjünk az asztalra helyezve a poharat, apró köröket leírva, ráérezve a bor lendületére). Aztán rájövünk, hogy a bor szájban való megforgatása sem rakétatudomány (leegyszerűsítve: öblítsük át vele a szánkat, hogy mindenhová elérjenek az aromák és csak ezután nyeljük le vagy köpjük ki), majd minden egyéb mozdulat bekúszik a kóstolási repertoárunkba.
Ha pedig megtetszett a bor és további palackokat vásárolva belőle otthon bontjuk, érdemes arra is ügyelni, hogy adott fajta és adott borstílus milyen ételekhez illik a legjobban. Ehhez a bor.hu szőlőfajtákat részletesen bemutató oldalai nyújtanak segítséget, ahol a fajtához legjobban illő ételpárosításokról is szó esik.
Végezetül, a borfogyasztás kultúrájáról itt olvasható az a kisokos, amivel a bor kiválasztása, kínálása, tárolása témakörökről is lehull a lepel.
Szép borélményeket kívánunk!
Különleges szüreti programok 2024-ben
Három boros társasjáték, amit magyarok terveztek
Magyarország Legszebb Szőlőbirtoka 2024: megvannak a győztesek!
A sommelier, aki a Balaton partján érzi magát igazán otthon
Lendületet vesz a Magyar Bor Dél-Koreában
Pincesorok, pincefalvak Buda környékén
Milyen a hazai rozé, ha prémium?
Még nem ért véget a fesztiválszezon!